Šta se dešava?
Hoćeš da se kupaš?
Neću.
...izlaz...
...svi...
...gde si ti...
Tata!
U redu je. To je samo manji zemljotres.
Ovde sam.
Tu sam.
P U T Subs by RicHard ENG & Simply Me SRB
Sat je stao u 1:17
Dugačka krivina bleštavog svetla -
onda serija manjih potresa.
Mislim u oktobru.
Ali nisam siguran.
Nisam računao kalendar godinama.
Svaki dan je sivlji od prethodnog.
Hladno je.
Sve sam više bukvalno "mrtav hladan".
Kao što i svet polako umire.
Nema preživelih životinja.
Čak su i njihovi leševi odavno nestali.
Uskoro će svako drvo na svetu pasti.
Putuju dve vrste putnika - izbeglice sa kolicima
i bande koje nose oružje -
obe traže gorivo i hranu.
U poslednjoj godini bilo je požara na zaravnima -
i sumanutog pojanja.
Čuvajte se "krvne doline" - Jeremija 19:6
Pojavilo se ljudožderstvo.
Ljudožderstvo je veliki strah.
Hrana je najveći problem.
Uvek hrana.
Hrana. I hladnoća. I naša obuća.
Ponekad pričam dečaku priče o hrabrosti i pravdi.
Teške za pamćenje, kako su one obično.
Znam samo da je dete moj jamac.
I ako on nije reč Božja -
onda Bog nije nikada ni progovorio.
...možete stati na baklju Lady Liberty.
"Ako zafrljačite jezik kao kameleon..."
"možete obrisati jelo sa tanjira bez upotrebe ruku!"
"Ali, šta će vam majka reći?"
"Ako iskrivite vrat kao ždral..."
"morate istegnuti ruku daleee-ko da biste počešali glavu."
Ajde da vidimo.
Moglo bi biti nečega ovde. Kukurz ili nešto slično.
Ne.
Potrošili su svu hranu.
Možda ima semena u seniku.
Sumnjam.
Nije ono što ti misliš.
To je samoubistvo. -Zašto?
Znaš zašto.
Ostala su dva. Jedan za tebe, drugi za mene.
Stavi ga u usta. Uperi ga gore.
Kao što sam ti pokazao.
U redu.
Ovako.
Onda samo povuci okidač. Okej?
U redu je. -Okej.
Gladan?
Hvala. Žedan. -Žedan?
Voda.
Lepa si.
O, ne.
Ne moramo da radimo ovo. Ne želim da radimo ovo.
Ja mislim da moramo.
Ne, neću to da radim.
Ne u ovakvom životu.
Moraš da guraš. Ajde.
Guraj.
Brzo! Ustaj!
Beži okolo. Idi nisko. Beži, beži.
Proveri ona kola tamo.
...pazi glavu...
Ne gledaj u njih. Gledaj mene.
Ako ih zovneš, mrtav si.
Odakle ste?
Nije bitno.
Odakle si?
Imate li municije za te puške?
Rekao sam ti da ne gledaš tamo.
Jeste li jeli?
Sve što se može naći.
Što se može naći. -Jeste.
Nećeš ti pucati.
Imaš samo dva metka. Možda samo jedan.
Čuće pucanj. -Možda oni hoće, ali ti nećeš.
Ući će ti kroz lobanju u mozak pre nego što ga čuješ.
Da bi ga čuo morao bi da imaš frontalni režanj i stvari kao što su -
kolikulus i temporalni giro -
a nećeš ih više imati. Jer će postati supa.
Ti si doktor?
Ja nisam ništa.
Imamo ranjenog čoveka. Mogao bi da nam pomogneš.
Pogledaj ga opet i pucaću ti u glavu.
Mali je izgleda gladan. Što obojica ne dođete do kamiona?
Da dobijete nešto za jelo.
Ne moraš da budeš takav drkadžija.
Nemate šta da jedete.
Ajde. Idemo.
Ja ne idem nigde.
Ideš ili ću te ubiti.
Grešiš.
Znaš šta ja mislim?
Mislim da si ti seronja.
Nikad u životu nisi ubio čoveka.
Odakle se čulo?
Ko je pucao?
...nestao je...
Ajde. Idemo.
Iza drveća. Ajde.
...ovamo...
Jesi li dobro? Tu sam.
Idemo.
Pokušao sam da izgledam kao svaki putujući ubica -
ali mi je srce jako lupalo.
Kad je u pitanju dečak -
pitam se samo jedno:
Hoćeš li moći to da učiniš -
kad za to dođe vreme?
Ovde je sve u redu. Ja brinem o tebi.
Ubiću svakoga ko te pipne.
Zato što je to moj posao.
Molim te prekini da plačeš. Moramo da idemo.
Moramo da nađemo kolica.
Idemo.
Drži revolver.
To je sve što je ostalo.
Trebalo je to da uradim odavno.
Trebalo je to da uradim kad smo imali više metaka. Što sam te slušala.
Naći će nas nas i ubiti.
Silovaće prvo mene a onda će silovati tvog sina -
a onda će nas ubiti.
I pojesti.
Šta god da treba... -Dosta!
Rekao sam ti... Dosta!
Učiniću bilo šta. Bilo šta...
Kao na primer?
Ne znam ni što te to pitam.
Treba da odem i ispraznim svaki prokleti metak u moj mozak -
i da te ostavim bez ičega! To sam trebala da uradim.
Šššš. Molim te ne pričaj tako.
Slušaš li? Nema više šta da se priča.
Srce mi je iščupano te noći kad se on rodio.
Mi moramo da... Preživećemo ovo.
Mi... nećemo odustati. Nećemo odustati.
Hoćeš da preživimo? Zar ne shvataš?
Ja ne želim to.
Hoću da mi dozvoliš da ga vodim sa sobom.
Nemoj da ga pipaš.
Odvela bih ga sa sobom da on nije tvoj. Znaš to.
Slušaš li ti sebe.
Zvučiš -
kao ludak.
Druge porodice to rade.
Da se okupamo.
Slušaj... Moramo da pričamo.
Onaj čovek -
nije ostalo mnogo dobrih momaka. To ti je to.
Moramo se paziti loših momaka.
Moramo... nastaviti da nosimo vatru.
Koju vatru?
Vatru u nama.
Jesmo li mi i dalje dobri momci?
Jesmo, još smo dobri momci. Naravno da jesmo.
Uvek ćemo biti, bez obzira šta se desi?
Uvek ćemo biti.
Šta je to?
Piće za tebe.
Hajde.
Stvarno je dobro.
Uzmi i ti malo. -Ne, popij ga ti.
Hoću da i ti malo probaš.
Puno je mehurića.
To je za tebe.
Hajde.
Dolazim.
Gladan sam. -Znam.
I ja sam.
I dalje idemo ka jugu? - Naravno.
Tamo bi moglo da bude hrane.
Sve zavisi od toga da li ćemo se dokopati obale. Okej?
Okej.
Voleo bih da sam sa mamom.
Misliš, voleo bi da si mrtav.
Aha.
Ne smeš to da pričaš. To je loše da se priča.
Ne mogu da se otmem tome.
Samo prestani da misliš na nju.
Hoćeš li barem da mu kažeš zbogom.
Ne. -Ne?
Ne. Nee.
Zašto?
Ne mogu.
Zašto ne možeš... zašto ne ostaneš do jutra?
Zato što ne mogu.
Možeš li da ostaneš još jednu noć. -Moram da idem.
Zašto?
Zašto moraš da ideš? Zašto...!?
Kako ja da mu to kažem?
Idi na jug.
Čuvaj ga od hladnoće, i idi na jug.
Neću da se naviknete na zime ovde.
Što mi ne pomogneš?
Gde ideš? Tamo se čak ništa i ne vidi.
I ne treba. Ne moram da vidim.
Preklinjem te. - Nemoj.
Molim te. -Ne.
Nemoj.
Otišla je.
I hladnoća tog čina je bila njen poslednji poklon.
Ali je umrla negde u mraku.
Nema drugih priča za pričanje.
Vidi! Te boje.
Hoćeš da uđemo?
Idemo.
Tata!
Postoji razlog zašto je to zaključano.
Ništa se neće desiti.
U redu je.
Šta je ovo?
Bože moj.
Pomozi nam, molim te.
Pomozite nam. - Idemo.
Čekaj me! -Stani, stani!
Ne mogu da prođem ovuda!
Idi, idi, idi!
Čakaj!
Ne!
Gledaj!
Loši momci. Loši ljudi.
Loši ljudi.
Ko je ostavio ovaj prozor otvoren? - Ja sam, zbog smrada.
Kod smrada? - Tebi više ne smrdi?
Ko hoće da pije?
Čitav dan pada. -Odoh gore da se presvučem.
To su loši ljudi.
Ne, ne... -Uzmi ga!
Ne plaši se.
Kad te uhvate, moraš da to uradiš kao što bi neko drugi.
Moraš to hrabro. Moraš!
Moraš. Znaš kako se to radi.
Valjda.
Šta to radiš?
Mnogo mi je žao.
Hoću li te videti ponovo?
Kad ću te videti?
Šta se dešava? -Šta je to dođavola?
Šta se dešava tamo?
Podrumska vrata su obijena.
Đavo da ga nosi.
Ajde!
Drži ga dole. -Imam ga.
Kučkin sine.
Probudi se.
Moramo da idemo odavde. Moram odmah da idemo.
Ajde.
Evo ga jedan.
Mi ne bismo nikada pojeli nekoga, zar ne?
Ne, naravno.
Bez obzira koliko smo gladni?
Čak i ako gladujemo?
Pa mi sada gladujemo.
Zato što smo dobri momci.
Da. -I mi nosimo vatru.
Tako je.
Ovuda.
Koje je ovo mesto, tata?
Kuća u kojoj sam ja odrastao.
To sam ja.
Ovde smo stavljali jelku za Božić, kad sam ja bio dete.
Ovde smo kačili poklone.
Mislim da treba tako da uradimo.
Hoćeš da sačekaš napolju?
Ne, čekaj!
Hej!
Čekaj!
Čekaj. Dođi. Neću te povrediti.
Šta to radiš?
-Šta?
Tamo mali dečak, tata! -Koji malo dečak?
Video sam malog dečaka! -Šta to radiš, do vraga?
Video sam malog dečaka!
Nema tamo dečaka. -Pusti me! Tamo je. Isti kao ja.
Idemo. -Ne!
Stani! Prepao si me. - Ne!
Moram da ga vidim! -Prestani.
Šta se desilo do đavola?
Šta to do đavola radiš?
Moram. -Zašto? -Jednostavno moram.
On je tamo. -Razumem.
Razumem. U redu je..
Biće sve u redu.
On zamišlja kako će stvari izgledati na obali.
I da će tamo biti druge dece.
Pitao je šta se desilo sa mojim prijateljima -
kad sam mu rekao da su umrli -
i da mi nedostaju.
Kad nemam ništa drugo, ja pokušam da sanjam dečačke snove.
Hoćemo li sada umreti?
Šta misliš da će se desiti?
Da ćeš se samo odjednom stropoštati i umreti?
Treba dosta vremena da se umre od izgladnelosti.
Svaki dan je laž.
Ali ja polako umirem.
To nije laž.
Trudim se da ga spremim za dan kada me više ne bude.
Ništa što već nismo videli.
Tata!
Šta? Šta je problem?
Gledaj.
Kako smo mršavi.
Ti si mršav.
Ajde, idemo davde.
Tvoja majka je svirala baš lepo.
Ne sećam se.
U našoj kući... pre.
U redu je. -Molim te tata.
Molim te.
U redu je.
Moj Bože.
Dođi ovamo dole.
Siđi. -Šta si našao?
Sve. Našao sam sve.
Šta je sve ovo? -Hrana.
To je hrana.
Vidi. Čitaj nalepnicu.
Kr...
Kruške. -Da.
Kruške.
Šta bi za doručak?
Šta? -Ništa.
je li u redu da uzmemo sve ovo?
Da. Oni bi to želeli.
Trebali bi da im zahvalimo? -Da. Ajde.
Ovako?
Hvala Vam za...
supu i ...
smoki od sira.
Smoki od sira -I...
Za sve ovo, ljudi.
To je bilo dobro.
Sad ti.
Hvala, ljudi.
Sviđa ti se?
Dobro smo postupili, zar ne tata?
Jesmo.
Sad spavaj.
Sad ću da ti dam ceo tretman. -Šta?
Drži zatvorene oči. Sviđa li ti se?
Šampon. -Šampon.
Kako izgledam?
Sviđa li ti se?
Mogu li i ja da probam?
Što? -Ne bi ti se svidelo.
Deluje tako da se osećaš smešno.
Okej?
Misliš da sam došao sa drugog sveta, zar ne?
Pa, da li...
Šta je to bilo?
Zvučalo je kao pas.
Nije to pas.
Jeste.
To je pas.
To je pas, pomaže nekome.
Kome? -Ne znam.
Ne želim da čekam i saznam ko je.
Ne, neću da idem. -Ovde više nije bezbedno.
Ali... -Idemo.
Šta da radimo sa svim ovim stvarima?
Ponećemo sve što možemo.
Očekivali smoi da će se desiti loše stvari. Ali smo našli ovo mesto.
Nemam ništa za tebe.
Možeš da pogledaš ako hoćeš. Nemam ništa.
Nismo pljačkaši.
Rekao sam, nismo pljačkaši.
Šta ste vi?
Isto što i ti.
Zašto me pratite? -Mi te ne pratimo.
Imamo hranu koju možemo da mu damo... -On neće dobiti ništa.
Uplašen je. -Svi su uplašeni.
Molim te, tata.
Donesi. Samo jednu.
Evo. Uzmi.
Imate kašiku viška? -Neće dobiti kašiku.
Povuci.
Uspeo si. Jedi. Dobro je.
Gladan je.
Vidim.
Znam šta ćeš da me pitaš. Odgovor je: "Ne".
Šta je pitanje?
Ne možemo da ga zadržimo.
Hoćeš li da večeraš sa nama?
Ne znam. Šta moram da učinim?
Ne moraš ništa da učiniš. Možeš da hodaš?
Pomozi mu. -Pomozi mu?
Mogu da hodam.
Koliko si star?
90. -Dupe moje 90.
To pričaš ljudima, da te ne bi povredili? -Aha.
Jel pali? -Jok.
Kako se zoveš? -Ilaj.
Ilaj? -Šta fali tom imenu? -Ne drži mu ruku.
Mali dečak. Je li to tvoj dečak?
Tvoj sin?
Jel ličimo?
Ne znam. Ne vidim baš dobro.
Jel tako? -Aha.
Možeš li mene da vidiš?
Ne, mogu samo da kažem da je neko tu.
Kao dobri veliki dečko.
Možeš sada da spavaš. -Ne. -Da.
Laku noć. -Noć.
Laku noć. -Spavaj. -Laku noć sine.
Evo ovde je, da znaš. Ovde.
Kad sam video tog dečaka -
Mislio sam da sam umro -
i da je anđeo.
Nekad sam i ja imao dečaka. Mog dečaka.
Mislio sam da neću nikada više videti dete.
Mislio sam da se neće to desiti meni.
On je anđeo. Za mene je on Bog.
Nadam se da nije baš tako.
Biti na putu sa poslednjim Bogom kakav je on -
bila bi više nego... opasna situacija.
Šta je bilo sa tvojim sinom?
Ne mogu da pričam o tome.
Ne sa tobom, ni sa kim.
Znao sam da ovo dolazi. Ovo ili nešto slično.
Bilo je upozorenja.
Neki su mislili da je prevara. Ja sam uvek verovao da je stvarno.
Jesi li pokušao da se spremiš?
Šta bi ti uradio?
Čak i kad bi znao šta da uradiš ne bi znao šta da uradiš.
Pretpostavimo -
da si poslednji živi čovek?
Kako bi to znao? Da si poslednji živi čovek?
Prtpostavljam da bi znao. Prosto, bio bi to.
Možda bi Bog znao. -Šta bi Bog znao?
Bog bi znao šta? Šta on zna?
Ako postoji Bog tamo gore, do sad bi se okrenuo od nas.
Ko god da je stvorio čovečanstvo, neće ga ovde više naći, ne, gospodine.
Ne gospodine. Zato se pazite. Budite oprzni.
Bi li voelo da si mrtav?
Ne. Ludo je tražiti takav luksuz u ovakva vremena.
On će umreti a tebe baš briga. -Dovoljno me briga.
Kad budemo bili bez hrane imaćeš dovoljno vremena da misliš o ovome.
Da, ali... ti uvek kažeš da se pazimo lošh ljudi.
Taj starac nije loš čovek. Ne možemo to ni da mu kažemo.
To će ga sačuvati.
Znaš li gde smo? -Oko sto pedeset kilometara od obale.
Ptičijeg leta.
Ptičijeg leta?
To znači - vazdušnom linijom. Što ne važi za nas.
Ptice ne postoje. Jel tako? Samo u knjigama.
Da. Samo u knjigama.
Misliš da ptice negde postoje?
Nije verovatno.
Odletele su na Mars ili negde?
Znaš šta: idemo nazad.
Šta to?
Idemo. Ajde.
...ne, ne...
...neee...
Hej, hej. Stani!
U redu je, u redu.
U redu je, u redu
Sad je prošlo.
Imao sam ružan san.
Stani.
Rekao sam mu, kad sanjaš loše stvari -
to je znak da se još boriš, da si još živ.
Kad počneš da sanjaš lepe stvari -
treba da počneš da se brineš.
Ovde?
Ne.
Bliže nego što misliš.
Ovde smo. A sve ovo je more.
Ovo...
Plavo je?
More? Ne znam.
Nekada je bilo.
Žao mi je, nije plavo.
Bićemo dobro. Samo drži pravac na jug.
Šta je sa druge strane?
Ništa.
Mora biti nešto.
Možda isto otac i njegov mali dečak -
i oni isto ovako sede na plaži.
Jesi li dobro? Šta je sad?
Osećam...
Isuse.
Ti si vreo.
izvini. -To je u redu. Vruć si.
Mogu li da te pitam nešto?
Naravno.
Šta bi uradio da ja umrem?
Ti da umreš? Hteo bih i ja da umrem.
Da bi bio sa mnom?
Da bih bio sa tobom.
Šta radiš?
Idem do broda.
Št ćeš tamo? -Da vidim ima li šta za nas.
Uzmi. I dobro pazi, okej?
Okej. -Utopli se.
Hej! Šta je bilo?
Izvini. -Uzeli su nam sve.
Hranu. Moje cipele.
Kučkin sine!
Slušaj...čuj. -Izvini. Nisam mislio.
U redu je. -Zaspao sam.
Nemoj da žališ. Vratićemo sve.
Udalji se od prikolice. Spusti nož.
Jebi se i spusti to dole.
Đavo te odneo. -Tata, molim te, nemoj ubiti čoveka.
Molim te.
U redu.
U redu, uradio sam šta si tražio. -Molim te, tata.
Poslušaj dečaka.
Koliko dugo nas pratiš?
KOLIKO DUGO?
Ne pratim vas uopšte, jebo te.
Video sam prikolicu, i to je to.
Poslušaj dečaka... -Skidaj se.
Ne! -Skini sve! Svaki prokleti dronjak.
Ne. Nemoj to da radiš. -Uradi!
U redu. samo se smiri. -Ubiću te!
Tačno tu gde si.
Pazi.
Molim te gospodine.
Ne možeš to da uradiš.
I cipele. Baci ih u prikolicu kod mene.
Baci ih u prikolicu!
Uradi to!
Ne moraš da mi radiš ovo, čoveče. Preklinjem te.
Pomogni mi vući kolica.
Znaš li što bi se desilo da ga nismo ulovili? Bolje nauči.
Ne želim naučiti.
Neću biti ovdje zauvijek!
Prije ili kasnije ćeš morati da paziš sam na sebe.
Pomozi mi sa prokletom prikolicom!
Hoćeš li prestati da jecaš. Otišao je.
Nije otišao. -Šta hođeš da uradim?
Samo mu pomozi, tata.
Samo mu pomozi. Gladan je.
Umreće. -U svakom slučaju će umreti.
Užasno je uplašen. -Ja sam uplašen.
Shvataš li? Uplašen sam.
Nisi ti taj koji mora da brine o svemu.
-Šta? Šta si rekao?
JESAM, JA SAM TAJ!
Ja sam taj.
Okej?
Okej. Pomozi mi da guram.
Hello!
Tata.
Šta? Šta to imaš?
Šta je to? -To je buba.
Dole!
Tata! -Kučkin sin!
Ne, ne! Tata!
...ne, ne, nee...
Jebeno govno!
Ko je još ovde? -Ti govno jedno!
Što nas pratite?
Nikoga mi ne pratimo.
Vi pratite nas.
Stavi prst ovde.
Jebem ti.
Ne.
Moramo da ih ostavimo.
Ne mogu više.
Kad bih bio Bog, napravio bih takav svet, samo takav i ništa drugo.
I tako sam te dobio...
Dobio sam te.
Okej.
Jesi li dobro? -Postaje mi dobro ovde.
Moraš da nastaviš.
Uopšte ne znaš šta može da bude dalje niz put.
Ne. Bićeš u redu, tata.
Moraš. -Ovo odavno dolazi.
Samo nastavi... samo nastavi na jug.
Radi sve isto kao što smo radili.
Uvek nosi revolver sa sobom.
Ne daj nikome da ti ga uzme.
Moraš naći dobre momke ali ne smeš rizikovati.
Čuješ li me?
Ali ja hoću da budem sa tobom.
Ja hoću da budem sa tobom, takođe.
Ali ne mogu.
Moraš... me pustiti da odem.
Ne.
Molim te... samo me povedi sa sobom. Molim te.
Mislio sam da mogu.
Molim te tata. -Ne mogu. -Šta da radim?
Samo me drži za ruku.
Rekao si da me ne bi nikada ostavio.
Znam. Izvini.
Imaš celo moje srce.
Uvek si ga imao.
Tata.
Gde je čovek sa kojim si?
Tvoj otac?
Da. On je bio moj otac.
Možda bi trebao da pođeš sa mnom.
Jesi li ti jedan od dobrih momaka?
Da, ja sam od dobrih momaka. Što ne skloniš revolver?
Ne treba da ga dam nikome da mi ga uzme. Bez obzira na sve.
Neću da ti uzmem revolver. Samo ne želim da ga držiš uperenog u mene.
Vidi, imaš dve mogućnosti.
Možeš da ostaneš ovde sa ocem. Ili da ideš sa mnom.
Ako ostaneš ovde, moraš da se držiš van puta.
Kako da znam da si ti dobar momak?
Ne možeš da znaš. Moraš da probaš.
Imaš li dece?
Da, imamo.
Imaš li malog dečaka?
Imamo malog dečaka i devojčicu.
Koliko je on star? -Otprilike kao ti. Možda malo više.
I nisi ih pojeo.
Ne.
Pa, znači ne jedeš ljude. -Ne. Mi ne jedemo ljude.
A -
nosiš li vatru?
Nosim li šta? -Nosiš li vatru.
Ti si malo čudan, zar ne mali?
Pa, nosiš li?
Da, nosim vatru.
Mogu li da pođem sa vama?
Da. Možeš.
Pričaću sa tobom svakog dana.
I neću zaboraviti nikada, bez obzira na sve.
Bez obzira na sve, tata.
Baš mi je drago da te vidim.
Mi smo vas pratili, znaš li to?
Videli smo te sa tatom.
Imao si reće.
Brinuli smo za tebe.
Sad ne moramo da brinemo.
Kako ti to zvuči? Je li to u redu?
U redu je.
Subs by RicHard & Simple Me Jan 9-14, 2010. Finland, Serbia Prilagodio: Mata